Pogledajte točak!
Gde su deca?
Ostala su u kolima!
Šta se desilo?
Koliko ih je?
Samo jedan, mislim.
Je li mrtav?
- Ne, onesvestio se. - Ima sreće.
Kažu da nije mrtav.
Mislio sam da imam vremena.
Dođavola, motor je zastao.
Naravno, i on je trebao da pogleda pre nego što je preticao.
Mi smo ga videli.
Kočio je.
Ali išao je preko 100.
I kola su mu proklizala.
Video sam da ide pravo na mene.
U zadnjem času, ni deset metara daleko...
prošao je iza mene. "Uh!" Pomislim,
ali on prođe iza mene...
Okrene se, odbije se od mog kamiona u jarak.
Pokušava... Ništa mu ne uspeva...
prevrće se i udara u drvo!
S I T N I C E K O J E Ž I V O T Z N A Č E
Šta radiš?
Gledam te.
Skuvaću kafu posle ove strane.
Dođavola!
Kaži mi reč za... govorenje laži...
ili, bolje za pričanje priča. "Verschönern" na nemačkom.
- Znači smišljanje. - Izmišljanje.
To je to: izmišljanje.
Sa 'lj' i 'nj'.
Dođavola sve!
Jesi li potpisao hartije za Tunis?
Slušaš li me?
Jesi li potpisao hartije za Tunis?
Ne, ne još.
Volela bih da smo već na putu.
Smesta ih potpiši. Inače ćemo u julu još biti ovde.
Kuća na ostrvu Re?
Koliko star ti je tada bio sin?
Ne znam. Možda 16.
To je od pre tri godine.
Katrin je bila predivna.
Još uvek je.
Hoćeš li da me vodiš tamo?
Smesta. Samo se spakuj. Vratićemo se u ponedeljak.
Ne, neću da idem.
Neću da idem na već korišteno ostrvo.
Zašto me voliš?
Zato što si matora... i ružna!
Šta je to?
Šta radiš?
Kvartalna izmena. Volim to.
Vreme prolazi i uskoro nas nema.
- Smetam li? - Ne, uvek si dobrodošao.
Video sam sinova kola i svratio.
- Hoćeš li kafu? - Ne prejaku.
Ne spavam dobro kao nekad.
Žana kaže da je to zbog mojih godina.
Jadna Žana! Ona misli da si mator.
Zdravo, tata!
Reći ću Žani...
Reći joj šta?
Video sam te. U ponedeljak. Sa gđom Fantan.
Mene...?
U Luksemburškim vrtovima. Ljubili ste se.
Zar je to način da se priča sa ocem?
Nisam video gđu Fantan od sahrane njenog muža.
Da li si je ljubio?
Žana neće da shvati šalu.
Za razliku od tvoje majke.
Sada ima i smisao za humor.
- Kad je Pjer bio klinac... - Tebe nije bilo.
To nije istina.
Kako bilo, samo sam bio mlad.
O čemu sam ono govorio?
Hoćeš li kafu?
Prekrasno! Baš lepo.
Katrin je, takođe bila fina. Kako bilo...
Sedi.
Ne, neću da se zadržavam.
Šta sam ono hteo da kažem?
Našao sam se u škripcu...
Tako je šašavo.
Ako ne možeš da pomogneš, nije bitno. Snaći ću se.
Koliko?
100... 120.000...
Koliko možeš da daš...
A šta je sa Tunisom?
Elena mi kaže da ćeš biti odsutan tri godine.
Tri godine! To je dugo.
I tako ćeš da napustiš svog starog tatu?
Koliko mu je godina?
Sedamdeset i dve.
Još zaručen?
Tako je.
Uzeću ti cigaretu.
Kako je Elena?
Dobro je.
VOLIM TE
Pusti ga da prođe, lud je.
Svađao sam se sa Katrinom.
- Oko čega? - Oko tebe.
Pričao sam ružno o tebi.
Nisi trebao.
Opsednut si svojim sećanjima. Same predivne stvari.
- Ulepšavaš. - Ne, ti ulepšavaš.
Pored toga, nisi ni bio tamo.
Nisam u tvojim sećanjima?
Ne. Ili mora biti da sam zaboravio.
Budalo!
- Šta ćemo sa garažama? - Kakvim garažama?
- Za automobile. - Pogledaj planove.
Gledam u gradilište.
I ne vidim nikakve garaže.
Podzemne su. Preko njih je trava.
I ja volim da vidim travu,
ali mogli smo da na krov dignemo 30 garaža...
a da ne upropastimo tvoje zgrade.
Reklamna kampanja je otpočela. Zgrade će biti prodate sa garažama...
koje će im povisiti vrednost.
To nije moguće.
Šalite se, sređeno je.
Sa kim?
Kompanijom, svima.
Ali... ne sa nama.
Ne sa mnom.
Hoću da ljudi vide bašte, a ne garaže.
Pročitajte ponovo vaš ugovor. Postoji klauzula.
Nabijem vam vaš ugovor!
Ako vidim i kućicu za ptice, razneću je!
Hoćete li vi da živite ovde? Ne!
Kako bi bilo da smestim kanalizaciju pod vaš prozor?
Ako ste počeli sa reklamom pre uvida u planove, to je vaš problem!
- Recite vi sve to g. Vilkinsonu. - Nemam pojma ko je to.
On ga ne zna.
Ne zna ko je on!
Kako je bilo na Reu?
Predivno. Vrlo vetrovito.
- Kada si se vratila? - Sinoć.
Tvoje sadnice su sad više od mene.
Bašta izgleda zapušteno, baš kako volim.
Kapak na prozoru još uvek udara.
Nikad nisu došli da ga poprave.
Trebala bi da porineš čamac. Inače će da propadne.
Malo je pretežak za mene.
Sad kad više ne ideš, trebalo bi da ga prodamo.
Bertran će da ti pomogne.
On neće da dolazi ove godine.
Završili su kamin.
- Ali su polomili astal. - Mali ovalni sto?
- Sutra u Ren... - Sutra?
- Nemci će biti tamo u podne. - Da, dobro.
Polomili su onaj astal!
Vidi, Pjer... Pogrešila sam što sam govorila o ostrvu Re.
Godine prolaze.
Ti imaš svoj život, ja svoj. Sve je u redu.
Ugovori za Ren i računi su u stanu.
Uzećeš ih večeras?
Ne mogu večeras. Tokom sutrašnjeg dana.
Imaš li ključ?
Gđo Berar! Telefon.
Ne, Pole. Ne mogu sada da govorim.
Večeras. Dođi i pokupi me.
Da, znaš da i ja tebe.
I ja tebe...
Jesi li rekao Bertranu da odlaziš?
Jesi li ti?
Zdravo, Git!
Prestrašio si me!
Ne ustaj. Kako si?
Kao što vidiš. Uplašio si me.
Kako su unuci?
Sada dolaze u parovima.
Alina ima blizance.
Sećaš li se Aline?
Ljubimica tvoje majke.
Bili ste kao brat i sestra. Ona ima blizance.
Ona koja me oplavila od batina?
Kao da nisi znao!
Stalno zaboravljam da si odrastao.
Otkad te nisam videla?
Dugo vremena.
Jesi li srećan?
Da... A ti?
Znaš li koliko mi je godina?
Ne sećam se...
102... možda 103...
ili 105?
Juče sam napunila 76.
Nek' se momci paze. Još si zgodna.
Kad je umro tvoj pas,
mislila sam na tebe.
On je bio zadnji pas u porodici.
Deda je uvek imao tri ili četiri.
Katrin neće drugog psa. U pravu je.
Zavolimo ih... a oni onda umru.
Pjer i Fransoa na magarcu po kiši.
Četka.
Pole, četka!
Četka, Pole!
Hvala, matori. Odličan pogodak!
Nisam znao da si stigao.
Ja takođe.
Ovo je Ana, prijateljica.
Moj otac.
- Moram da idem. - Ispratiću te.
Odmah se vraćam.
Za šta je to?
Nizašta.
Jel' te to zabavlja?
Pravim ih i prodajem.
Ovo je ptica.
Vrlo se dobro prodaje.
Neki ljudi vole pesmu ptica.
Ali ptice su prljave i žele da odlete.
A opet oni hoće da čuju njihovu pesmu.
Pa sam izumio ovu pticu.
Čista je i peva po potrebi. Može da bude cvrkutavija.
I ima još jednu prednost:
buka je uvek ista.
Pa se priučite na nju... kao deo kuće.
Pomalo kao ljubimac...
Uvek sa svojim vlasnikom.
Jesi li ih dosta prodao?
Četrdesetak.
- Skupe? - Prilično.
Ovo je fantastična spravica.
Treba mi još jedan deo da proradi.
Potpuno su nepredvidive.
Englezi su naručili 100 komada.
Da ne odlazim imao bih posla za godinu dana.
Odlaziš?
Ti takođe, čuo sam.
Obaviću svoju nacionalnu službu.
A onda ću da započnem nešto sa ortacima.
Šta 'nešto'?
Mali biznis.
Jesi li video Git?
Jesam.
Hoćemo li da popijemo nešto?
Da... naravno.
Čaše su na polici s knjigama.
Šta kažeš na malo pernoa?
Vrlo dobro.
Trebalo da ima leda na stolu.
Hvala.
Reci kad.
- Treba li ti nešto? - Ne, sve je u redu.
Bilo bi lepo kad bi pošao...
sa mnom na odmor.
Dve nedelje.
Isplovili bismo čamcem.
Ali možda ne možeš...?
Ne, biću cvrcana ceo dan.
Nacvrcana.
Večeras idemo kod mojih.
- Ne smeta ti? - Uopšte ne. Sviđa mi se tvoja mama.
Hoćemo li pitati Fransoa da pođe?
Očekujem da je pozvan.
Ne naočari!
Ne vidim bez njih.
Pitaj mene. Ja ću ti reći.
- Šta želiš da vidiš? - Tebe.
Ja sam ovde. To sam ja.
Imam hartije. Potpiši ih sada.
A ja ću da ih pošaljem.
Moram da razmislim o datumima.
Šta sa datumima?
Idem na odmor sa sinom. Dve nedelje.
Nisi mi rekao.
Jutros sam ga video.
Idete na ostrvo Re?
Katrini će biti drago.
Nema to veze sa Katrinom.
Samo sa mojim sinom.
Želite li desert?
Dve kafe, molim.
Zar mi ne veruješ?
Da, verujem ti... potpuno.
Kada bismo onda mi krenuli?
Posle.
Nije mi sasvim jasno.
Kažeš da ćete obojica da predstavljate svoje planove u Tunisu.
Ti i tip iz Milana.
Ako ti nisi tamo izabraće Italijana.
Ako su moji planovi najbolji, mogu da pričekaju dve nedelje.
Nisam ja njihov potrčko.
Nikad nećemo krenuti!
- Šta je bilo? - Tražim stolicu.
Uzmi moju, ja idem.
Biće mi mnogo žao kada odeš.
Shvataš li? 32 godine.
Nerazdvojni!
A ostavljaš me zbog žene! Gade!
- Jesi li žedan? - Ne.
Hajde ipak da pijemo. Milani ima pašrank.
Znaš li za vino pašrank?
Zamisli polje belih rada kroz koje teče reka.
April... Piješ mesec april.
Milani ima bure.
To je mlado vino koje retko putuje.
Ti me više ne voliš.
Mislim da ne.
Ti si predivna.
- Gde je prekidač? - Nema veze, pozvonila sam.
Evo ih! Dobro veče, draga.
Cveće je predivno.
Nikad nisi bila tako divna!
Zato što je srećna.
To ne iznenađuje u njenim godinama.
Lepa žurka...
Šarmantna, da.
Znala sam da će biti odvratno.
Zašto odvratno? To je porodica.
Zar ne voliš svoju porodicu?
Ne volim da gubim vreme.
U tom slučaju, iritirajuće je.
Da, iritirajuće je.
Kao i čovek koji može da provede celo veče ne pričajući sa mnom.
Krajnje iritirajuće.
Bio sam zauzet pričajući sa tvojom majkom, ocem i prijateljima...
Hoćeš li da se rastanemo?
Pre godinu sam ja to učinila tebi.
Ta odbojnost.
Ta tišina.
Zato što si proveo veče sa devojkom.
Obično muškarci kažu: "Prestani da govoriš". Ti si rekao: "Prestani da ćutiš".
I prestala sam.
Zato što sam mislila da ćeš da odeš.
Kad budeš na Reu sa Katrin stvari će da se promene.
Večeri će biti srećnije.
Nadam se.
A kad budem s tobom negde drugde?
Mi nikad nećemo biti negde drugde.
Iscepaću hartije.
Dobro!
Nakon tvog sina biće nešto drugo.
Tvoj otac. Tvoj posao.
Tvoj drug Fransoa. Tvoje ostrvo. Bilo šta, bilo ko.
Ti ne želiš da ideš.
Bojiš se da ti to neko kaže, ali ja ću ti reći.
Mene voliš zato što sam tu.
Ali da moraš preći ulicu, bio bi izgubljen.
Ti si poput nekog starca.
Zašto se ne vratiš kući? Očekuju te. Idi.
Šta sam ja?
Žena koja pravi scenu u kolima. Užasno!
Samo da te spreči da spavaš!
Izlaziš li...
Gledam te...
i želim da jecam. Zato što sam iscrpljena.
Iscrpljena ljubavlju prema tebi.
Izlazi, Elen.
Ne možeš da ostaviš ovde kola.
Idem u Ren.
Sada...?
Imam sastanak.
Nećeš ništa da poneseš?
Kupiću košulju usput. Biće to avantura.
Ne mogu da ti dam ono što više nemaš:
ostrvo, stare prijatelje, brodić...
školu, ne znam...
ulice, gradove, baštu...
priču.
Ne postoji naša priča Za tebe, kako da smo par bez dece...
Neuspeh.
Ne mogu ništa da učinim.
Nemaš ništa da kažeš?
Vrlo dobro.
Nazvaćeš me?
Naravno.
Sedam stotina.
900 za damu.
Protiv vas, gospođo. Hiljadu i sto.
Prvi put...
Hiljadu i dvesto.
Ide... ide...
Hiljadu i osamsto.
Prodato!
Hiljadu i osamsto u pozadini. Prodato!
- Ne pre sledeće nedelje. - Zašto?
- Treba doći do ostrva Re. - Samo preko vode.
Da, ali popriličan put.
To je zgodno, zato...
Ne marim. Ne bih znala šta da radim sa tim.
Ti živiš ovde?
Ne, ne živim.
Ja sam Parižanka.
Gde u Parizu?
Jesi li pronašao nešto?
- Komodu sa fijokama. - U kom stilu?
Renesansnom.
Zabavno. Ljupko. Hajde da jedemo sardine.
- Ne mogu, majica mi je mokra. - Pa šta?
Pogledaj me.
Bojiš se da ne nazebeš?
Ne, ali...
Sviđaš mi se upravo ovakva.
Hajde!
Umorna sam, Pjer.
Umorna od ljubavi prema tebi.
I ja sam umoran...
od objašnjavanja... govorenja...
Moramo da prestanemo...
prestanemo.
Ne mogu da pišem duga pisma...
Bog ga ubio!
- Hladnjak mi se pokvario. - Ulazi!
I kamen je dovoljan...
ponekad.
Sem ako nedostaje vode.
Ja bih sipao vodu.
Naši prijatelji će se pitati gde smo.
Telefoniraćemo im.
Sada? Mora da su otišli na pecanje.
Šta da kažem?
Unajmićemo taksi.
Ne pričaj gluposti.
Sad pričam i gluposti!
Naći ćemo garažu.
Ali trebaće nam barem dva dana.
Ostavljam te.
- Bolje bi bilo da se vratimo kući. - Ne, ne bi!
Postali bismo nesrećni.
A ja na to ne pristajem.
Više volim da nastavim sam.
- Koverat, molim. - Idem da pogledam.
Lomljivo je.
- Preporučeno? - Jeli sporije.
Ne. Samo ispunite obrazac.
- Prekinuli su nas. - Spustite. Nazvaću ponovo.
- Ima li neko pismo za Menaž? - Pitajte mog kolegu.
Hoćete li markicu?
30 ili 40 franaka?
Hteo bih da nazovem Pariz.
- Možete li da dobijete Pariz? - Zovem Kiberon.
- Koji broj? - Babilon 30-77.
Nema markice?
Ne Kiberon. Pariz.
Kiberon je zauzet.
Sada ću da nazovem Pariz.
Babilon za vas.
Vi ste tražili Babilon 39-77?
Gđa Elen Haltig će se vratiti u podne.
Hoćete li ostaviti ime?
Ne, hvala.
Ima li poruka?
Recite da je očekivana...
noćas u Renu, hotel Digeklan.
Hitno.
Ponavljam: očekivana u Renu, hotel Digeklan, hitno.
Tako je. Hvala.
- 20 minuta. Hoćete li da čekate? - Da!
To će biti 3 franka i 80.
Izvinite, u žurbi sam.
Šta me spopalo? Stvarno sam hteo da te ostavim.
Volim te.
Da se udamo...
smesta...
Smesta?
Brak...
Kasnim.
Moram da se obrijem.
Gospodo!
G. Berar... kako ste?
Dobro. Ali ne mogu da nastavim vaš projekt, zato što odlazim.
U Tunis. Znate?
Previše pušim.
Dolazio je pravo na mene.
Išao je najmanje 100, zar ne?
- Najmanje! - I tada je...
Zašto si oklevao?
- Moj kamion nije jaguar. - Imao si dovoljno vremena.
Oklevao sam . Ti nikad nisi oklevao. Ja jesam.
Ko je kriv? Ne mogu da kažem.
On je oklevao. Ja sam desno od njega.
Da nisam bio tamo...
Da nije bilo tog jarka, uspeo bi.
- Mislio sam da mu je upravljanje otkazalo. - Nije, još je upravljao.
Ljudi voze prebrzo...
Ne govori tako. Ne znamo šta se dogodilo.
- Nisam video šta se desilo - Ni ja.
Nisam čak ni video da je ispao.
Sve je bilo gotovo u 5 ili 6 sekundi.
- Pozovi policiju! - U redu, pomeri svoj kamion.
Odvezi me na onu farmu.
...bio srećan...
...jedva se izvukao...
...nije moja krivica...
Znak za zaustavljanje...
On je lud...
...moje odelo...
Uništio sam moje odelo...
Umoran sam...
Lepo se osećam, u travi...
Ne prilazite! Može da eksplodira...
Dajte aparat za gašenje!
Ne vičite, dolazi.
Pažljivo!
- Još uvek gori. - Pa naravno.
Činim šta mogu.
Odstupite!
Može da eksplodira!
- Hajdemo. - Tamo je moje ćebe.
Prevruće mi je.
Trebalo bi da me boli, ali ne boli me.
Ovo ćebe...
je prevruće.
Otvoriću oči.
Ne odmah. Skupiću snagu.
A moja kola...
mora da su uništena.
Pokušaću da otvorim oči.
- Dolazi li lekar? - Da!
Zamoliću Elenu da me odveze natrag.
Prvo ću malo da odmorim.
Otvoriću oči i onda reći Eleni.
Prvo šta ću da uradim...
- Jel' dolazi hitna? - Svaki čas.
Jesam li te probudio?
Legla si kasno. Reći ću.
Reći kome?
Hoćeš li kafu?
- Gde ideš? - Imam isporuku.
Završio sam u tri ujutru.
Tata ide na Re u julu.
Bez šale.
Svratio je juče.
- Šta je rekao? - Ništa. Razgovarali smo.
O čemu?
Pokazivao sam moje spravice. Pitao sam ga juli.
Daj mi cigaretu.
Ne čini se da...
- Da šta? - Ne znam.
Ne znam šta ti misliš.
Da ručamo zajedno?
Ako hoćeš.
Dođi po mene oko podneva.
- Otvorio je oči. - Tiho, molim vas.
Da, otvorio sam oči. Pa šta...?
Živ sam, sve čujem.
Smešni su!
Jako sam umoran...
ali to je normalno.
Trebalo bi da im kažem.
Šta on hoće?
Neće valjda da me sahrane?
Možda se samo onesvestio.
- Hajde da ga prevrnemo. - Bolje da pričekamo lekara.
Kreteni misle da sam mrtav!
Odlazite, nema šta da se vidi.
Poludeli su!
Ja čujem... i vidim!
- Mogu li da telefoniram? - Da, ali požuri.
Sveštenik...
Plaše me.
Pre svega, ne smem da zaspem.
Ne, ne smem...
Ko je video biciklistu?
Ja sam video kola kad su se zapalila.
Moj muž ga nije video.
Kako bilo, mi smo osigurani.
Mi takođe.
Raziđite se!
Ne možemo bez pomoći.
A da ti dođeš ovamo!
Ne svađajte se.
Raziđite se! Oprezno, gospodine.
- Nije pomeran? - Ne.
Nije bilo drugih?
Koliko dugo je ovde?
Pola sata.
Rečeno vam je da se povučete!
Je li stvarno ozbiljno?
Još ne znam.
Zna li Pjer da se viđaš sa Bernarom?
Ne viđam se. Povezao me.
- Ti nisi odgovorna Pjeru. - Da, jesam.
Sve ću mu reći.
Sinoć mu nisi mnogo toga rekla.
Bilo je previše ljudi.
Hoćeš li nekad da se udaš?
Ne znam i ne brinem!
- Ova bi bila dobra uz običnu kravatu. - Da, svakako.
Uzeću plavu. On voli plavo.
- Imate li sa dužim rukavima? - Imamo svih dužina.
Onda ću uzeti ove dve...
i jednu plavu.
Da li mu je povređem stomak?
Mislim da nije.
- Tvoje? - Da, hvala.
Nežno...
On govori...
Ne plašite se. Pobrinućemo se za vas.
Misliš da može da čuje?
Bojim se da ne.
- Njegova žena? - Ona ide u bolnicu.
Evo njegovog novčanika i pisma.
Vas dvojica idite u policijsku stanicu.
Stigla sam. Jel' bilo poziva?
Koja gospođa...? Ostavila je poruku?
Je li to sve?
Ko...?
Nije ostavio svoje ime?
Možete li ponoviti njegovu poruku, molim vas?
Ana...? Možeš li mi pozajmiti kola?
Moram u Ren. Objasniću kasnije.
Tako sam... Nije važno, objasniću kasnije.
Tako sam srećan!
Da, odmah.
Ne, tvoja majka nije ovde.
Neko je zvao da kaže da je tvoj otac imao saobraćajku.
Da, ovog jutra.
Ništa ozbiljno, ali je ona odmah krenula.
Vratiće se ovog poslepodneva.
Osećam se dobro...
Mora da sam dugo spavao.
Čuo sam da će se pobrinuti za mene.
U travi sam bio uplašen.
Mislio sam da ću da umrem.
Onda su pronašli pismo...
i dali ga Eleni.
Svakako moram da ga uništim...
Možete li govoriti?
D-da...
Gde vas boli?
U stomaku?
U leđima?
Možete li da opet otvorite oči?
Da li se onesvestio?
Reći ću Eleni da se ne plaši ambulantnih kola.
Uzeli su me... spasili mi život...
razgovarali sa mnom.
Ja sam u bolnici... nisam uplašen...
Milsim da je sunčano...
ili pada kiša?
Ne, sunčano je.
Čujem ljude u bašti.
Čujem vetar.
- Šta je primio? - Kamframin.
Pritisak mu je nizak.
Dobro. Hvala.
Sada može da ide na odeljenje.
Šta se ovde desilo?
Neki tip je imao nesreću.
- Gde je? - U bolnici.
- Kojoj? - U Le Manu.
Jasnije vidim svetlo.
Predivno je.
Ranije su me povredili.
Za par dana...
Otići ću.
Samo me ruka boli.
Imam toliko toga da uradim...
Kapak...
u kući...
Fransoa...
Moram da spalim pismo.
da ne bih živeo sam.
I... astal...
ovalni sto...
Ja... ne znam...
Oni... prekinuli su muziku...
orgulja...
zato što...
je muzičar zaspao...
on... on... je...
on je... zaspao...
muzičar...
Gde je on?
Pođite sa mnom.
Evo stvari koje smo našli...