Nézd a kereket!
Hol vannak a gyerekek?
Vissza az autóba!
Mi történt?
Hány ember?
Azt hiszem, hogy egy.
Meghalt?
- Nem, csak elájult. - Szerencsés.
Azt mondják, nem halt meg.
Gondoltam, van elég időm.
Pokolba, a motor lefulladt, nem tehettem semmit.
Azt hihette, elfér mellettem, mert álltam.
Ő látta is.
Aztán fékezett.
De legalább százzal jött,
akkor a kocsija megcsúszott.
Láttam, hogy egyenesen felém jön.
Aztán az utolsó pillanatban tíz méterre sem volt, elrántotta a kormányt,
és kikerült. Azt mondtam, "Hú, bravó..."
de aztán súrolta a hátamat...
Aztán gyorsan ment minden, megpördült, rólam visszapattant és már az árokban volt.
Nagyot csattant... nem volt mit csinálni...
csak csúszott a fa felé és ott megállt.
AZ ÉLET DOLGAI
Mit csinálsz?
Nézlek.
Befejezem az oldalt és kapsz kávét.
Fenébe!
Mondd, mi a megfelelője annak a hazugságnak...
amikor megszépítjük a tényeket? A német azt mondja, "Verschönern".
- Úgy hazudik, hogy kitalál dolgokat. - Konfabulál.
Ez az, konfabulál.
Egy "f".
Fenébe az egésszel!
A tuniszi papírokat kitöltötted?
Figyelsz?
A tuniszi papírokat kitöltötted?
Nem, még nem.
Jó lenne már ott lenni.
Most mindjárt aláírod és feladom. Különben még júliusban is itt leszünk.
Ez az Ile de Ré-i ház?
Itt hány éves a fiad?
Nem tudom, talán, 16.
Annak lehet vagy 3 éve.
Catherine gyönyörű volt.
Még mindig az.
Elviszel oda?
Indulhatunk. Hétfőn visszajövünk. Gyerünk!
Csak mondom, de nem mennék.
Az a sziget már kiszolgált téged.
Miért szeretsz?
Mert öreg vagy... és csúnya!
Mi az?
Mit csinálsz?
Negyedévet cserélek. Ezt imádom.
Múlik az idő. A következőben elmegyünk.
- Zavarok? - Ugyan, dehogy. Sosem zavar.
Megláttam a fiam autóját, és gondoltam, benézek.
- Egy kávét? - Egy gyengét elfogadok.
Rosszul alszom mostanában.
Jeanne szerint, a korral jár.
Szegény Jeanne! Öregnek tart, te meg kihasználod ezt.
Szervusz, apa!
Mindent elmondok Jeanne-Nak...
Mi az a minden?
Láttalak. Múlt hétfőn. Fantin asszonnyal.
Engem...?
A Luxembourg kertben. Megcsókoltad.
Hallja, hogy beszél az apjával?
Nem láttam Fantin asszonyt a férje temetése óta.
Megcsókolta?
Ha ezt Jeanne előtt mondaná, akinek semmi humora.
Nem úgy, mint anyádnak
Neki volt humorérzéke.
- Amikor Pierre kicsi volt... - Akkor nem voltál otthon.
Ez nem igaz.
Mindenesetre, csak fiatal voltam.
De miről is beszéltünk?
Kérsz kávét?
Bámulatos lány. Csodaszép.
Megjegyzem, Catherine is nagyon szép volt. De hát...
Ülj le.
Nem, nem maradok.
Mit is akartam mondani?
Kínos helyzetben vagyok...
Butaság.
Ha nem tudsz segíteni, sebaj. Majd megoldom másképp.
Mennyi kéne?
Száz... százhúszezer...
Amennyit tudsz adni...
Mesélj valamit Tuniszról?
Helen azt mondja, hogy három évre mentek el.
Három év! Az nagy idő.
Itt hagyod öreg apádat?
Hány éves az öreg?
72.
És vőlegény?
Igen.
Veszek egy cigarettát tőled.
Hogy van Helen?
Jól van.
SZERETLEK
Engedd el ezt az őrültet.
Összevesztem Catherine-el.
- Mi miatt? - Miattad.
Rosszat mondtam rólad.
Kár volt.
Hogy begolyóztál a múltadba. Ő nem úgy ítéli meg.
- És igaz, te meg megszépíted. - Te szépíted meg.
Te nem is voltál ott.
Nem vagyok a múltadban?
Nem. Elfelejtettelek.
Idióta!
- Mi van a garázsokkal? - Milyen garázsokkal?
- Az autóknak. - Nézze meg a tervrajzot.
Engem nem a tervrajz érdekel, hanem az építkezés.
És nem látok egy garázst se.
Föld alatt vannak. Fű van fölötte.
Szeretem a füvet látni...
de a felszínen 30 garázst nyerhetünk,
anélkül, hogy a ház összedőlne.
Az ingatlanokat meghirdettük. Az épületek garázsokkal lesznek eladva,
méghozzá felszíni garázsokkal.
Erre már nincsen mód.
Nem vita tárgya, már rég eldőlt.
Ki döntött így?
A társaság, mindenki.
De mi nem.
De én nem.
Akik kinéznek az ablakon, parkot fognak látni, nem parkolót.
Nagyon sajnálom, de ha előveszi a szerződést, látni fogja a záradékot.
A szerződést még a képébe vághatom!
De amíg itt vagyok, ha egy nyúlketrecet is látok a pázsiton, felrobbantom!
Maga fog itt lakni? Nem! Nahát!
Majd, ha maga előtt vezetem el a szennyvizet, meglátom, mit szól?
Ha előbb csináltat reklámot, és azután a tervet, az a maga baja!
- Mondja el mindezt Wilkinson úrnak. - Nem ismerem, azt se tudom, ki az.
Nem ismeri.
Nem tudja, ki az!
Milyen volt Ile de Ré-n?
Remek. Jó szél volt.
- Mikor jöttél meg? - Tegnap.
Majd meglátod a fáidat, nagyobbak, mint én.
A kert tele bokrokkal, ahogy szeretem.
A spaletta még mindig rossz.
Ígérték, hogy megjavítják, de nem hiszem.
Vízre kellene tenned a hajót. Ha szárazon hagyod, tönkremegy.
Nekem kicsit nehéz.
El kéne adni, ha már nem jössz ki.
Kérd meg Bertrand-t.
Nem hiszem, hogy idén kijön.
Kész a kandalló a szobájában.
- De eltörték a kis asztalt. - Melyiket? Az oválist?
- Mész Rennes-be holnap... - Holnap?
- A németek délben ott lesznek. - Igen, persze.
Összetörték az asztalt!
Nézd, Pierre... Hiba volt szóba hoznom Ile de Rét.
Azok az évek már elmúltak.
Te is a saját életed éled, és én is. És ez így van jól.
A Rennes-i szerződés meg a számlák a lakásban vannak.
Este feljössz értük?
Ma nem tudok, de valamelyik nap...
A kulcsod megvan?
Berard asszony! Telefonon keresik!
Nem, Paul. Most nem beszélhetek.
Ma este. Akkor gyere fel értem.
Tudod nagyon jól.
Én is...
Megmondtad Bertrandnak?
Nem beszéltél vele?
Jó napot, Guitte!
Megijesztettél!
Maradjon csak ülve. Hogy van?
Látod jól, de megijesztettél.
És az unokák?
Már kettesével jönnek.
Aline ikreket szült.
Emlékszel Aline-ra?
Anyukád kedvence volt.
Amikor kicsik voltatok, testvéreknek néztek titeket.
Ő volt az, aki mindig megvert.
Ó, te sem voltál mindig ártatlan.
Mindig elfelejtem, hogy már rég felnőtt vagy.
Mióta nem láttalak már?
Már régóta.
Boldog vagy?
Igen... És maga?
Hát tudod, hány éves vagyok?
Nem nagyon...
102... lehet hogy 103...
vagy 105?
76 voltam tegnap.
Vigyázzon a fiúkkal, mert még mindig szép.
Gondoltam rád, amikor meghalt a kutyád,
tudtam, hogy szomorú leszel.
Az utolsó kutya volt a családban.
A nagyapa idején mindig három vagy négy kutya volt.
Catherine nem akart többet. Igaza van.
Azt mondja, megszokja, megszereti... aztán bánkódhat.
Pierre és Françoise esőben, szamáron. Alex nagyapa.
A kefét.
Paul, a kefét!
A kefét, Paul!
Kösz, öreg. Rád számíthatok!
Nem tudtam, hogy itt vagy.
Én sem.
Bemutatom Anne-t, egy barátom.
Az apám.
- Mennem kell. - Kikísérlek.
Mindjárt jövök.
Ez mire való?
Semmire.
Jó szórakozás?
Megcsinálom és eladom.
Ez egy madár.
Szívesen veszik.
Vannak, akik szeretik a madárhangot, de kényelmesek.
A madár koszol, etetni kell és végül el is repülhet.
Enélkül akarnak madárhangot hallani.
Erre kitaláltam ezt a madarat.
Abszolút tiszta és szabályozható. Ha akarod vidám.
Egy másik előnye,
hogy a hang mindig ugyanaz, nem változik.
Így bizonyos értelemben, jól ismered. Szinte háziasított.
Más szóval, kicsit idomított állat...
Mindig a gazdájával marad.
Sokat eladtál?
Eddig 40-et.
- Drágán? - Elég jól.
Ez egy príma dolog.
Nem tudom bemutatni, még nem kész.
Ez totál inkoherens.
Az angolok százat rendeltek.
Ha nem mennék el, egy évre való munkám lenne.
Elmész?
Úgy hallottam, te is.
De én halasztást kértem.
Összehoztam valamit a haverokkal.
Mi az a "valamit"?
Kis társaságot.
Guitte-el beszéltél?
Igen.
Nem akarsz inni valamit?
Igen... dehogynem.
Ott a polcon van még tiszta pohár.
Pernod jó lesz?
Persze.
Jég ott van az asztalon.
Kösz.
Szólj majd.
- Nincsenek gondjaid? - Nincsenek.
Az lenne jó, ha...
velem nyaralnál kicsit.
Két hetet.
Kivinnénk a hajót.
De ha nem megy...
Ne, mert seggrészeg leszek.
"Tök".
Tudod, hogy a szüleimnél vacsorázunk.
- Nincs terhedre? - Nincs. Anyádat szeretem.
Ne vigyük el Françoise-t is?
Nem tudom, hívd meg
Ne tedd fel a szemüveget!
Nem látok nélküle.
Kérdezz, majd mesélek.
- Mit akarsz látni? - Téged, például.
Itt vagyok. Tessék.
Elhoztam a Papirokat. Most alá fogod írni.
És délután beviszem.
Hagyd, nem tudom a dátumot.
Hogyhogy nem tudod?
Júliusban a fiammal nyaralok, két hétig.
Nem is mondtad.
Ma reggel tudtam meg.
És Ile de Ré?
Catherine boldog lesz.
Ez nem Catherine-ről szól.
A fiammal megyek.
Hozhatok valami édességet?
Két kávét kérek.
Nem hiszel nekem?
De, mindent elhiszek.
Akkor mi mikor megyünk?
Később.
Valamit nem értek.
Azt mondtad, ketten visztek terveket Tuniszba, július 5-én.
A milánói pofa meg te.
Ha nem vagy ott, az ő tervét fogadják el.
Ha jobb a tervem, várnak két hetet.
A rabszolgájuk nem vagyok.
Sosem nem utazunk el!
- Mit keresel? - Egy széket.
Üljön ide, elmegyek.
Nekem kéne azért bánkódom, ha elmész.
Én vagyok veled. 32 éve.
Sülve-főve.
És elhagysz egy nőért! te disznó!
- Nem vagy szomjas? - Nem.
Attól még ihatunk A Milaninál van Pacherenc.
Ittál már Pacherenc-ot?
Akkor öregem, képzelj el egy csupa boglárka lejtőt, amin egy patak fut át.
Április hava... április havát iszod.
Milani egy hordóval kapott.
Ritka fajta bor, alig akadsz rá. Finom és könnyű.
Már nem szeretsz.
Úgy van, már nem szeretlek.
Nagyon szép vagy.
- Hol a világítás. - Hagyd, már csengettem.
Á, itt vannak! Már úgy vártalak, drágám.
A virágok gyönyörűek!
Szebb vagy, mint valaha!
Talán, mert boldog.
Az ő korában ez nem meglepő.
Kedvesek voltak...
Igen, kellemesek.
Nem kényszerítettelek rá, ez mindig förtelmes.
Miért förtelmes? A te családod.
Nem szereted őket?
Nem szeretem vesztegetni az időmet.
Az unalmas is.
Igen, unalmas.
Unom, mint azt a férfit, aki egy egész estén át hozzám sem szól.
Halálosan unalmas.
El voltam foglalva. Beszéltem anyáddal, apáddal, barátaiddal...
Mit akarsz? Szakítani akarsz?
Egy évvel ezelőtt éreztem így magam.
Akkor viselkedtem így.
Akkor hallgattam.
Mert egy nővel töltötted az estédet.
A férfiak általában azt mondják, "Ne beszélj már annyit". Te azt mondtad, "Ne hallgass már".
Nem hallgattam.
Mert azt hittem, elmész.
Majd Catherine-al Ile de Rén más lesz.
Ott vidámabbak az esték.
Remélem.
És milyen lesz, ha veled megyek el?
Velem nem mész el.
Ne beszéljünk róla, eltéptem a papírokat.
Helyes.
A fiad után majd más jön.
Az apád. A munkád.
A barátod, François. A szigeted. Mindegy mi, mindegy ki.
Te nem akarsz elmenni.
Félsz, hogy a szemedbe mondják, de én megmondom.
Azért szeretsz, mert itt vagyok.
De ha át kéne menj a túlsó oldalra, hogy elérj, akkor véged.
Mint egy öregember.
Miért nem mész újra vissza. Ott várnak rád. Menj!
Mi vagyok én?
Egy nő, aki jelenetet rendez neked. Szánalmas.
Ezt tudtam kitalálni, hogy ne hagyjalak aludni.
Kiszállsz...
Rád nézek...
és sírni tudnék, úgy elfáradtam.
Abba, hogy szeresselek.
Szállj ki, Helen.
Állj félre a kocsival, nem hagyhatod az út közepén.
Rennes-be megyek.
Most...?
Találkozóm lesz.
Így akarsz elmenni, minden nélkül?
Az úton veszek egy inget. Így kalandosabb.
Nem tudom visszaadni, amit elvesztettél.
Szigetet, egykori barátokat, hajót,
iskolát, mit tudom én...
utcákat, városokat, kertet...
a történetet.
Nekünk nincs történetünk és ez neked olyan, mint egy meddő házasság.
Kudarc.
Nem tehetek róla.
Nem mondasz semmit?
Jól van.
Felhívsz?
Persze.
700.
900 a hölgynek.
A kínálat már nem az öné, hölgyem. 1100.
Még egyszer...
1200.
Gyerünk... Gyerünk...
1800.
Elkelt!
1800, az úré. Elkelt!
- Leghamarabb a jövő hét elején. - Miért?
- Mert Ile de Ré nincs a szomszédban. - Itt szemben van.
Mondtam, hogy nincs szemben? El kell oda menni.
Szép darab, ennyiért...
Nekem mindegy. Nem is tudom, hova tettem volna.
Errefelé lakik?
Nem, erre jártam.
Az akcentusom elárulja, hogy párizsi vagyok.
Párizsban hol lakik?
Vettél valamit?
- Egy kis komódot. - Milyen?
Reneszánsz.
Vicces, jópofa. Megyünk szardíniát enni?
- Épp beesett a trikóm a vízbe. - Na és?
Így vagyok.
Félsz, hogy megfázol?
Nem, de...
Nekem így is jó.
Gyere már!
Fáradt vagyok, Pierre.
Belefáradtam abba, hogy szeresselek.
Én is fáradt vagyok...
magyarázni... beszélni...
Abba kell hagynunk...
abbahagyom...
Nem tudok hosszú levelet írni...
Te marha!
- Bedöglött a hűtés. - Szálljanak be!
Elég csak egy kavics...
néha.
A baj abból van, hogy nem tesznek bele vizet.
Ez így van, de én tettem.
Mindenesetre a barátaink nem fogják érteni, hova lettünk.
Telefonáljunk nekik.
Ilyenkor? Már elmentek.
Akkor mit csináljak?
A következő városban taxiba ülünk.
Hülyeséget mondasz.
Hülyeséget mondtam?
Biztosan találunk egy szerelőt.
De az legalább két nap.
Elhagylak.
- Nem jobb, ha hazamegyünk? - Szó sem lehet róla!
Szánalmasak leszünk.
És ez nekem nem kell.
Inkább akkor egyedül maradok.
- Egy borítékot szeretnék. - Megkérdem.
Törékeny.
- Ajánlottan kéri? - Az lassabb.
Dehogy. Tessék kitölteni a nyomtatványt.
- Megszakadt. - Akassza vissza. Újrahívom.
- Van levél Menage néven? - Kérdezze meg a kollégámat.
Mennyi bélyeget?
30 vagy 40 frankost?
Telefonálnék Párizsba.
- Tudod Párizst hívni? - Mindjárt, Quiberont próbálom.
- Mi a szám? - Babylone 30 77.
Bélyeget ne adjak?
Nem Quiberon. Párizs.
Quiberon foglalt.
Hívom Párizst.
Babylone-t kapcsoltam.
Babylone 30 77-et hívta?
Helen Haltig asszony fél egyig távol van.
Meghagyja a nevét?
Nem, köszönöm.
Üzenetet hagy?
Mondja meg neki,
hogy ma este várják Rennes-Ben, a Hotel Duguesclinben.
Feltétlenül.
Megismétlem, ma este Rennes-Ben, a Hotel Duguesclinben várják. Feltétlenül.
Rendben. Köszönöm.
- 20 perc. Megvárja? - Persze!
3 frank 80 lesz.
Sajnálom, sietek.
Nem tudom, mi jött rám. Igazán el akartalak hagyni.
Szeretlek.
Megesküdni...
azonnal...
Azonnal?
Házasság...
Késésben vagyok.
Borotválkoznom kell.
Uraim!
Á, Berard úr... hogy van?
Minden rendben, csak a folytatást nem tudom vállalni, mert messzi országba megyek.
Tunéziába. Ismerik?
Sokat szívok.
Egyenesen nekem jött.
Jött vagy százzal, nem?
- Legalább! - És aztán amikor...
Miért tököltél?
- Tököltem? Ez nem egy Jaguar. - Lett volna időd átmenni.
Lefulladtam, van ilyen. Lefulladtam.
Kinek a hibája? Nem tudom.
Ő lefulladt. Én jobbról jöttem.
Persze, ha nem vagyok ott...
És ha nincs ott az árok, akkor nem is bukfencezik akkorát.
- Tudtam, hogy eltört a futóműve. - Nem hiszem, az később történhetett.
Az emberek túl gyorsan mennek...
Túl gyorsan, a fene se tudja. Ez nem teherautó.
- Aztán nem tudom, már nem láttam. - Én sem.
Azt sem láttam, mikor esett ki.
Az egész csak öt vagy hat másodperc volt.
- Telefonálni kell! - Megyek, állj félre a kocsiddal.
Vigyen gyorsan a tanyára!
...szerencse...
...egy hajszálon múlt...
...nem az én hibám...
A stoptábla...
Az a hülye...
...a ruhám...
Tönkretettem a ruhám...
Fáradt vagyok...
Jó itt a fűben...
Ne menj közel! Felrobbanhat...
Nem ment senki egy porral oltóért?
Már jönnek, felesleges kiabálnia.
Vigyázzanak!
- Csak ég tovább. - Persze, hogy ég.
Csinálom, amit tudok.
Menjenek hátrább.
Felrobbanthat!
- Menjünk már. - Odaadtam a plédünket.
Melegem van.
Fájdalmat kéne éreznem, de nem fáj semmim.
Ez a takaró...
nagyon melegem van.
Kinyitom a szemem.
Nem most mindjárt. Előbb összeszedem magam.
És az autóm...
az nem hiszem, hogy megúszta.
Összeszedem magam, aztán kinyitom a szemem.
- Elmentek orvosért? - Persze.
Féltem is.
Megmondom Helennek, hogy vigyen vissza.
Előbb kipihenem magam.
Kinyitom a szemem, és értesítem Helent.
Az első dolgom...
- Hívták a mentőket? - Igen, már itt kéne lenniük.
Felébresztettelek?
Későn fekszel. Más is felébreszthet.
Még ki?
Kérsz kávét?
- Hova mész? - Szállítok.
Háromkor végeztem.
Apa júliusban eljön, Ile de Ré-re.
Nem viccelek.
Tegnap itt volt.
- Mit mondott? - Semmit. Beszélgettünk.
Miről?
Megmutattam a dolgaimat. Én kértem, hogy jöjjön el júliusban.
Adj egy cigit.
Úgy látom, hogy...
- Mit látsz? - Nem tudom.
Nem tudom, hányadán állsz.
Együtt ebédelünk?
Ha akarod.
Hívj fel délben.
- Kinyitotta a szemét. - Maradjon csendben.
Igen, kinyitottam a szemem. Na és...?
Élek... hallok mindent.
De furcsák az emberek!
Nagyon fáradt vagyok...
de ez érthető.
Meg kell nekik mondanom...
Mit akar ez a pofa?
Ezek hülyék! El akarnak temetni?
Bár csak eszméletlen volna!
- Rossz, hogy a hasán fekszik. - Meg kell várni az orvost.
A hülyék! El akarnak temetni?
Ne ácsorogjanak itt tovább.
Milyen ostobák!
Hiszen hallok... és látok is.
- telefonálnom kéne. Elmehetek? - Siessen vissza.
Egy pap...
Kezdek félni ezektől.
Csak nehogy elaludjak. Az a legfontosabb.
Semmi esetre sem...
Hol az a nő, aki látta a biciklistát?
Épp, amikor odaértem, akkor lobbant lángra.
Adott valami jelt, de a férjem nem látta.
Mégis megsérültünk.
Mi is.
Válasszuk szét!
Segítség nélkül nem megy.
Jöjjenek ide inkább!
Ne veszekedj.
Félre! Vigyázzanak!
- Hozzányúltak? - Nem.
Nincs más sérült?
Mennyi ideje fekszik itt?
Fél órája.
Mondtam, hogy menjenek hátrébb!
Nagyon súlyos?
Még nem tudom.
Pierre tudja, hogy Bernarddal jársz?
Nem járok. Kértem, hogy hozzon el.
- De nincs is elszámolni valód Pierre-rel. - Hogyne volna.
Mindent elmondok neki.
Tegnap mindenesetre nem sokat mondtál neki.
Mert sokan voltunk.
Elvesz valamikor?
Nem tudom és nem is érdekel.
- Egy sima nyakkendővel ez nagyon szép lesz. - Egészen biztos, igen.
Én egy kéket vennék. Szereti a kéket.
- Van hosszú ujjú is? - Természetesen, asszonyom.
Akkor ezt a kettőt kérem,
meg egy kéket.
Hasi sérülése van?
Nem tudom, nem hiszem.
- A magáé? - Igen, kösz.
Óvatosan...
Mintha szólni akarna...
Ne féljen. Balesete volt, kórházba visszük.
Gondolja, hogy hallja?
Nem úgy néz ki.
- A feleségének szóltak? - Egyenesen kórházba megy.
Itt a tárcája meg egy levél.
Maguk ketten bejönnek velem.
Visszakapcsolhat. Keresett valaki?
Madame kicsoda...? Hagyott üzenetet?
Ez minden?
Ki...?
Nem mondta meg a nevét?
Kérem, megismételné az üzenetet?
Anne, itt Helen? Ideadnád a kocsidat?
Rennes-be kell mennem. Majd elmondom.
Én annyira... Majd mindent elmesélek.
Nagyon boldog vagyok!
Igen, máris.
Nincs itt a mamája.
Telefonáltak, hogy az édesapjának valami balesete volt.
Igen, ma reggel.
Nem lehet komoly, de rögtön elment.
Gondolom, itt lesznek délutánra.
Jól vagyok...
Azt hiszem, sokat aludtam.
Hallottam, hogy kórházba visznek és vigyáznak rám.
Féltem ott a fűben.
Azt hittem, hogy meg fogok halni.
Ha meghaltam volna, megtalálják a levelet...
oda adták volna Helennek.
Feltétlenül el kell tépnem...
Tud beszélni?
I-igen...
És mije fáj?
A hasa?
A háta?
A szemét ki tudja nyitni?
Elvesztette az eszméletét?
Majd megmondom Helennek, hogy a mentőktől nem kell félni.
Behoztak... megmentik az életemet...
Beszélnek hozzám.
A kórházban vagyok... már nem félek...
Azt hiszem, süt a nap...
vagy esik?
Nem, gyengén süt a nap.
Hallom, hogy beszélgetnek a kertben.
A szélfúvást is hallom.
- Mit adtak neki? - Infúziót kapott.
Alacsony volt a vérnyomása.
Jól van. Köszönöm.
Vigyük a műtőbe.
Mi történt?
Egy férfinek balesete volt.
- Hol van? - A kórházban.
- Melyikben? - Le Mans-ban.
Egyre jobban látom a fényt.
Kész csoda
Fájdalmat okoztak nekem az előbb.
Csak még néhány nap...
És elmehetek innen.
Csak a karom fáj még kicsit.
Nagyon sok dolgom van még...
A spaletta...
a házban...
Françoise...
Mindenekelőtt a levelet elégetni.
mert nem akarok egyedül élni.
És... az asztal...
az ovális asztalka...
Én... nem értem...
Nem... nem szól a zene...
az orgona...
mert...
elaludtak a zenészek...
mert... mert...
...elaludt...
a zenész...
Hol van?
Kérem jöjjön velem.
Ezeket a tárgyakat találták a férjénél...