Koukej... kolo!
Děti honem!
Zpátky do auta!
Co se stalo?
Kolik jich tam je?
Myslím, že jenom jeden.
Je mrtvý?
- Ne, jen omdlel. - Měl štěstí.
Prej není mrtvej.
Chtěl jsem jet.
Jenže mi to chcíplo.
Mohl mě objet, ale byl tam ten druhej.
Brzdil, jenže jel nejmíň stovkou.
Vypadalo to, že do mě bouchne.
Dostal smyk. Ale vybral to...
...jen mě chytil za zadek.
Vlítnul do mě a...
...sjel do příkopu
A pak se otočil.
Pak už se jen převracel...
...až se zastavil o strom!
VĚCI ŽIVOTA
Co tu děláš?
Dívám se na tebe.
Dopíšu stránku a uvařím ti kávu.
Sakra!
Jak bys řekl lhát?
Ale ne jen tak obyčejně. Vymýšlet si příběhy.
Německy je to "verschonern". Přikrášlovat.
To je ono. Přikrášlovat.
Po"ř" měkké "i".
Do háje tak znova!
Vyplnils ty papíry pro Tunisko?
Slyšíš mě? Ano.
Vyplnils ty papíry pro Tunisko?
Ne, ještě ne.
Kéž bychom už byli na cestě.
Podepiš je a já je pošlu. Nebo tady budeme ještě v červenci.
To je dům na ostrově Ré?
Kolik tehdy bylo synoví?
Nevím. Možná 16.
Bylo to před 3 lety.
Catherine byla krásná.
Stále je.
Vzal bys mě tam?
Třeba hned. Vrátíme se v pondělí.
Vlastně tam ani nechci.
Jezdils tam s jinou.
Proč mě miluješ?
Protože jsi stará... a ošklivá!
Co to je?
Copak to děláš?
Otáčím kalendář.
Popoháním tím čas. A už brzy odjedeme.
Neruším? Vy nikdy. Pojďte dál.
Šel jsem jen tak kolem...
Dáte si kávu? Raději ne.
Špatně spávám.
Jeanne tvrdí, že stárnu.
Chudák Jeanne! A ty toho zneužíváš.
Dobrý den, tati!
Ale já jí to řeknu...
Co jí řekneš?
Viděl jsem tě. V pondělí. S paní Fantinovou.
Mě...?
V Lucemburských zahradách. Líbal ses s ní.
Takhle se mluví s otcem?
Neviděl jsem paní Fantinovou od pohřbu jejího manžela.
A líbal jste se s ní?
Kdyby to slyšela Jeanne! Nemá smysl pro humor.
Na rozdíl od jeho matky.
Ta rozuměla legraci.
Když byl Pierre kluk... Tak jsi nebyl doma.
To není pravda.
A pak, byl jsem mladý.
O čem jsme to mluvili?
Dáš si kávu?
Hned to bude.
Báječná, je moc pěkná.
Catherine byla taky fajn.
Posaď se.
Ne, jdu jenom kolem.
Co jsem ti to jen chtěl?
Jsem trošku v nesnázích...
Je to tak hloupé.
Pokud nemůžeš pomoci, zařídím si to jinak.
Kolik?
100... 120000...
Jak můžeš...
A co ten Tunis?
Helen mi řekla, že budeš pryč tři roky.
Tři roky! To je dlouhá doba.
Takže opustíš svého starého otce?
Kolik mu už je?
Sedmdesát dva.
Pořád zasnoubený?
Pořád.
Vezmu si cigaretu.
Jak se má Helene?
Je v pohodě.
Mám tě rád.
Pusť ho, je to blázen.
Pohádal jsem se s Catherine.
Kvůli čemu? Kvůli tobě.
Pomlouval jsem tě.
Tos neměl.
Řekl jsem, že žiješ minulostí.
Všechno si idealizuješ. To děláš ty.
Ale ty tam nejsi.
V tvých vzpomínkách?
Ne. Vypadls z nich.
Idiote!
Jaká stání myslíte?
Přece pro auta. Podívejte se do plánů.
Koukám se na stavenište.
A nevidím žádné garáže.
Jsou podzemní. Pod trávníkem.
Mám trávu rád...
...ale mohlo by tam stát 30 auťáků...
...aniž byste zničili budovy.
Tak se to ostatně inzerovalo.
Vedlejší bloky to tak mají.
Změní se tím kategorie. Podle mě to nepůjde.
Co to povídáte, je rozhodnuto.
Kdo to rozhodl?
Společnost, všichni.
Ale ne my.
Ne já.
Já říkám, že lidi se budou koukat do zeleně, ne na auta.
Je mi líto. Ale přočtěte si smlouvu!
Smlouvu si strčte za klobouk!
Jak na trávníku něco uvidím, rozdupu to!
Budete tady žít? Ne!
Až zničím všechno před vaším oknem, pak uvidíte.
Pokud vaše reklamy přicházejí před plány, to je váš problém!
To je věc pana Wilkinsona. Toho neznám. Nevím, kdo je.
On ho nezná.
Neví, kdo je!
Jak bylo na ostrově Ré?
Hezky. Velmi větrno.
Kdy ses vrátila? Včera v noci.
Stromky mě už přerostly.
Zahrada je jako džungle.
Okenice pořád mlátí.
Zase ji nespravili.
Letos už spusť loď na vodu, musí být celá rozeschlá.
Je na mě trochu těžká.
Měli bychom ji prodat, když už tam nejezdíš.
Bertrand ti nepomůže?
Nevím, jestli letos přijede.
Krb už je hotový.
Ale rozbili stolek. Který, ten oválný?
Jedeš zítra do Rennes? Zítra?
Němci tam dorazí v poledne. Tak to bych měl.
Jak ten stolek rozbili?
Pierre, neměla jsem ti o ostrově Ré povídat.
Léta běží.
Máš svůj život, já také. Všechno je v pořádku.
Smlovu k Rennes a faktury mám doma.
Stavíš se dnes večer?
Dnes večer nemůžu. Stavím se tam přes den.
Máš klíč? Ano.
Paní Berardová! Telefon.
Ne, Paule. Nemůžu teď mluvit.
Dobře, večer. Zastav se pro mě.
Ale vždyť to víš.
Já taky...
Ví Bertrand, že odjíždíš?
Tys mu to neřekla?
Pierre! Dobrý den, Guitte!
Tys mě vyděsil!
Jen seďte. Jak se máte?
Však vidíš. Vyděsils mě.
A co vnoučátka?
Přibývají mi po dvou.
Aline měla dvojčata.
Pamatuješ si Aline? Ano.
Když jste byli malí, byli jste jak sourozenci.
Byla to matčina favoritka.
Ale Aline mě bila.
I ty neviňátko!
Pořád se divím, jak jsi vyrostl.
Jak dlouho jsi tu nebyl?
Dlouho.
Jsi šťastný?
Ano... A vy?
Co já? Víš, kolik mi je?
Nemůžu si vzpomenout...
102... možná 103...
nebo 105?
Včera mi bylo 76 let.
Sluší vám to. Pozor na mládence.
Když tvůj pes zemřel,
myslela jsem na tebe.
Byl to poslední pes rodiny.
Dědeček měl vždy 3 nebo 4.
Catherine nechce dalšího psa. Má pravdu.
Milujeme je... a pak zemřou.
Pierre a François na oslu v dešti-děda Alex.
Kartáč.
Paule, kartáč!
Kartáč, Paule!
Díky, šikovný jako vždy!
Nevěděl jsem, že jsi tady.
Já taky ne.
Tohle je Anne, kamarádka.
Můj otec.
Musím už běžet. Doprovodím tě.
Hned jsem zpátky.
K čemu to je?
K ničemu.
Baví tě to?
Vyrábím to a prodávám.
Tahle ptákovinka...
...se prodává velmi dobře.
Někteří lidé milují zpěv ptáků.
Ale ptáci jsou špinaví a mají tendenci odlétnout.
Ale stále chtějí slyšet jejich zpěv.
Takže jsem vynalezl tohoto umělého.
Je čistý, dá se natřít, může zpívat veseleji.
A má ještě jednu výhodu:
vydává pořád stejný zvuk. Nemění se.
Postupně se stane známou domácí kulisou.
Je pak skoro jako...
...opravdové domácí zvíře.
Prodáš jich hodně?
Asi 40.
A draho? Ujde to.
Tohle je bezvadná věcička.
Ale není to ještě hotové.
Ještě nešlape.
Angličani jich objednali 100.
Kdybych neodjížděl, měl bych na rok práce.
Ty odjíždíš?
Ty taky, jak jsem slyšel.
Zrušil jsem si odklad.
Pak začnu něco se svými kamarády.
Co "něco"?
Takový kšeftík.
Viděls Guittu?
Ano.
Dáme si drink?
Ano... samozřejmě.
Někde tu mám čisté sklenky.
Je tu zbytek Pernodu?
Dobře.
Na stole by měl být led.
Díky.
Vodu? Ne, díky.
Potřebuješ něco? Ne, všechno je fajn.
Bylo by hezké, kdybychom...
...jeli spolu na dovolenou.
Na dva týdny.
Vytáhli bychom loď.
Ale možná že nemůžeš...?
Ne, nebo budu opilá.
O- pi-lá.
Dnes večeříme u rodičů, nezapomněls?
Nevadí ti to? Vůbec ne. Mám rád tvou matku.
Nepozveme také Françoise?
Tak mu řekni.
Nenasazuj si brýle!
Nic bez nich nevidím.
Budu ti všechno vypravovat.
Co chceš vidět? Tebe.
Jsem tady. To jsem já.
Mám tu ty papíry. Podepiš je.
Hned je pošlu.
Ještě zkontroluju data.
Co tím myslíš?
Jedu na dovolenou se synem. Na dva týdny.
Tos mi neřekl.
Domluvili jsme se ráno.
Na ostrov Ré? Ano.
Catherine bude ráda.
Nejde o Catherine.
Jen o mého syna.
Nějaký moučník?
Dvě kávy, prosím.
Nevěříš mi?
Ale to víš, že ti věřím.
A kdy odjíždíme my?
Potom.
Asi ti nerozumím.
Řekl jsi, že oba představujete své plány v Tunisu.
Ty a ten Ital.
Když tam nebudeš, vyhraje to ten Ital. Ty to nechceš vyhrát.
Jestli je můj projekt lepší, můžou 2 týdny počkat.
Nejsem jejich poskok.
Nikdy neodejedeme!
Co hledáš? Nějakou židli.
Vezměte si mou, odcházím.
Ten tvůj odjezd mě ničí.
Uvědomuješ si to? 32 let spolu.
A teď mě opustíš!
Kvůli ženské! Bastarde!
Nemáš žízeň? Ne.
Stejně se pojď napít. Milani má nějaké Pacherencké.
Znáš Pacherencké víno? Ne.
Tak si představ louku plnou pryskyřníků...
Kvetou u louky, koncem dubna.
Milani má jediný sud.
Je to mladé víno, nerado cestuje.
Už mě nemiluješ.
Už asi ne.
Jsi krásná.
Kde je světlo? Už jsem zazvonila.
Tady jsou! Dobrý večer, má drahá.
Pěkně vítám.
Helen to ohromě sluší!
To je proto, že je šťastná.
Příjemný večer...
Okouzlující, ano.
Nenutila jsem tě tam, tušila jsem, že to bude děs.
Proč děs? Je to rodina.
Co máš proti rodinným událostem?
Nerada ztrácím čas.
Ztrácet čas je hloupé.
Ano, je to stejně hloupé...
...jako trávit večer s mužem...
...co na mě nemluví.
Nestihnu všechno. Mluvil jsem s tvými rodiči, s přáteli...
O co ti jde Pierre? Chceš se rozejít?
Já jsem na tebe takhle...
...nemluvila před rokem...
To ticho.
Protože jsi strávil večer s jinou.
Obvykle muži říkají: "Přestaň mluvit." Tys mi tehdy řekl: "Přestaň mlčet".
A já přestala.
Ze strachu, že mi odjedeš.
Až budeš na Ré s Catherine, bude to jiné.
Večery budou veselejší.
Doufám, že ano.
Až budeme spolu, jaké to bude?
Nikdy spolu neodjedeme.
Roztrhám ty papíry.
Fajn!
Po synovi tě tady bude držet zase něco jiného.
Tvůj otec. Tvoje práce.
Tvůj kamarád François. Váš ostrov. Cokoli, kdokoliv.
Ty totiž nechceš odjet.
Nepotěším tě, ale stejně ti to řeknu.
Máš mě rád, když jsem po ruce.
Ale ulici bys kvůli mě nepřešel.
Jsi jako stařec.
Proč se nevrátíš domů? Čekají tě tam. Běž si!
Co jsem já?
Žena, která dělá scénu v autě. Jak trapné!
Vystoupíš...
Dívám se na tebe...
...a chce se mi plakat. Jsem unavená.
Láskou k tobě.
Vystup, Helene.
Snad zajedeš k chodníku.
Jedu do Rennes.
Teď...?
Ráno tam mám schůzku.
To jedeš jen tak?
Košili si koupím cestou. Bude to dobrodružství.
Nemůžu ti dát to, co postrádáš:
Ostrov, staré přátele, loď...
...školu a co já vím...
...ulice, města, zahrady...
...prostě minulost.
Nespojuje nás společná minulost...ani děti.
Tebe to trápí.
Ale s tím já nic nenadělám.
Nemáš mi co říct? Ne.
Dobře.
Zavoláš mi?
Samozřejmě.
Sedm set.
900 pro dámu ve druhé řadě.
Madam 1,100.
Pozor, dražba vrcholí...
1,200.
1,800.
Prodáno!
1800 vzadu. Prodáno!
Začátkem týdne. Proč?
Je to na ostrově Ré. Je naproti.
Ano, ale musí se tam zajet.
Moc se mi líbila...
To nevadí. Co já s ní?
Žijete tady v La Rochelle?
Ne, jen projíždím.
Jsem z Paříže.
Kde, v Paříži?
Koupils něco?
Takovou komodu. V jakém stylu?
Renesance.
Je pěkná. Nedáme si někde ryby?
Nemůžu, spadla mi košile do vody. No a co?
Mám jen tohle.
A je ti zima?
Ne, ale...
Mě se takhle líbíš.
Pojď!
Jsem unavená, Pierre.
Láskou k tobě.
Jsem taky unavený...
vysvětlováním... mluvením...
Necháme toho...
Neumím tě milovat...
Umím jen odcházet... Neumím psát dlouhé dopisy...
Sakra!
Bouchnul mi chladič. Nastupte si! Anette!
Pardon. To nic...
Stačí kamínek a je to...
...někdy.
Chladič chce holt vodu.
Doléval jsem ji.
Naši přátelé se budou divit, kde jsme.
Zavoláme jim.
Teď? Budou na rybách.
Tak co mám dělat?
Vezmeme si taxi.
Nemluv nesmysly.
Tak já mluvím nesmysly!
Najdeme nějaký servis.
Ale to bude trvat nejméně 2 dny.
Opouštím tě.
Vrátíme se domů. Ne, v žádném případě!
Byli bychom nešťastní.
Dřív, než to s námi špatně dopadne.
Raději už budu žít sám.
Slečno. Ano.
Obálku prosím. Jdu se podívat.
Je to křehké.
Doporučeně. Nezpozdí se to?
Ne. Stačí vyplnit formulář.
Přerušili nás. Zkusím to znovu.
Nemám tu poste restante? Zeptejte se vedle.
Jakou známku chcete?
Za 30 nebo za 40 franků?
Chci volat do Paříže.
Dáš mi Paříž? Chcete zavolat Quiberon.
Jaké číslo? Babylone 30.77.
Známku nechcete?
Ne Quiberon. Paříž.
Quiberon spěšně.
Máte tu Paříž.
Babylon pro vás.
Voláte Babylone 30.77? Ano.
Paní Helene Haltigová se vrátí v poledne.
Vaše jméno?
Ne, díky.
Nějakou zprávu? Ano.
Řekněte jí...
Dnes večer v Rennes, Duguesclin Hotel.
Čekám.
Opakuji: Dnes večer v Rennes, Duguesclin Hotel, čekám.
Správně. Děkuji.
Bude to za 20 minut. Počkáte? Ano!
To bude 3 franky 80.
Omlouvám se, spěchám.
Co mě to napadlo? Tebe opustit?
Miluju tě.
Oženit se.
Třeba hned.
Proč ne hned?
Svatba...
Už mám zpoždění.
A musím se oholit.
Pánové!
Dobrý den, jak se máte?
Jistě dobře. I já se mám dobře, o váš projekt nemám zájem.
Odjíždím pracovat do Tunisu. Znáte to tam?
Moc kouřím.
Řítil se přímo na mně.
Když začal brzdit...
...jel nejmíň stovkou.
To jo, ale cos tam trčel?
Tohle není Jaguár. Měls čas projet!
Chcíplo mi to. To se ti nikdy nestalo?
Co já vím, čí to byla vina?
Jemu to chcíplo, já tam stál.
Nebýt tam já, tak to projel...
Ten příkop to dorazil.
Tady urazil kolo. Ne, spíš o kousek dál.
Lidi jezdí moc rychle...
Neříkej to. Nevíme, co se stalo.
Dál jsem to neviděl. Ani já ne.
Ani jsem neviděl, že vypadl.
Byl to mžik, 5 nebo 6 vteřin.
Zavolej policii! OK, já uhnu s autem.
Zavezte mě na statek.
...měl jsem štěstí...
...vyváznul jsem...
...nebyla to moje chyba...
Stál tam...
...jako blázen...
...můj oblek...
Zničil jsem si oblek...
Jsem unavený...
V trávě je mi dobře...
Nechoď k tomu! Může to bouchnout...
Nemá tu někdo hasičák?
Na tohle nestačí.
Pozor!
Pořád to hoří. Nejsem žádnej hasič.
Dělám co můžu.
Běžte dál!
Může to bouchnout!
Pojedeme. Půjčil jsem deku.
Je mi horko.
Měl bych asi trpět, ale netrpím.
Ta deka...
...je příliš teplá.
Chci otevřít oči.
Ale ne hned. Musím si odpočinout.
A moje auto...
...to asi dopadlo.
Odpočinu si, pak otevřu oči.
Volali už doktora? Ano!
To jsem se lekl...
Zavolám Helene, aby mě odvezla.
Nejprve si odpočinu.
Otevřu oči a zavolám Helene.
První věc, co udělám...
Volali jste sanitku? Ano, ale chvíli to potrvá.
Nevzbudil jsem tě?
Ponocuješ. To se poví.
Komu?
Chceš kávu?
Kam jedeš? Odevzdat práci.
Dělal jsem do tří do rána.
Víš, že jedu s tátou na Ré v červnu?
Nevěříš.
Včera tu byl.
Co ti říkal? Nic. Jen jsme si povídali.
O čem?
O kšeftech. O létě...
Dej mi cigaretu.
Nezdá se, že tě to...
Že mě to co? Nevím.
Nějak nevím, jak na tom jsi.
Půjdeš se mnou na oběd?
Ráda.
Zavolej mi před polednem.
Otevírá oči. Mlčte, prosím.
Ano, otevřel jsem oči. No a co...?
Jsem naživu, co se diví.
Jsem jen unavený...
...ale to je jen přirozené.
Musím jim to říct.
Co mi ten člověk chce?
Copak se zbláznil? Chce mě snad pohřbít?
Třeba jen omdlel. Neměl by zůstat ležet na břiše.
Počkáme na doktora.
Ti idioti si myslí, že jsem mrtvý!
Rozejděte se, není tu nic k vidění.
Jsou to blázni!
Slyším je... a vidím!
Můžu si ze statku zavolat? Ano, ale rychle.
Je tu kněz...
Ještě se začnu bát.
Hlavně nesmím usnout.
Ne, nesmím...
Kdo viděl cyklistu?
Viděl jsem auto, když začalo hořet.
Můj manžel ho neviděl.
Jsme pojištěni.
Tak je to dobrý.
Uvolněte cestu!
Nemůžeme bez pomoci.
Neboj se.
Uvolněte cestu! Opatrně, pane!
Nehýbali jste s ním? Ne.
Je tu ještě někdo? Ne.
Leží tu dlouho?
Asi půl hodiny.
Rozejděte se konečně!
Je to vážné?
Ještě nevím.
Pierre o Bernardovi ví?
Nic s ním nemám.
Nemusíš se mu zpovídat. Musím.
Říkám mu všechno.
Včera jsi mu moc neřekla.
Bylo tam moc lidí.
Vezmete se?
Nevím, je mi to fuk!
S jednobarevnou kravatou bude pěkná. Ano, opravdu.
Vezmu raději modrou. Má modrou rád.
Máte i s delšími rukávy? Máme všechny délky.
Tak si vezmu tyhle dvě...
...a tu modrou.
Vnitřní zranění?
Myslím, že ne.
To je vaše? Ano, díky.
Opatrně...
Jako by chtěl něco říct...
Měl jste nehodu. Postaráme se o vás.
Slyší vás?
Obávám se, že ne.
Informovali jste rodinu? Manželka jede do nemocnice.
Měl u sebe doklady a dopis.
Vy dva pojeďte s námi.
Už jsem doma. Volal někdo?
Jaká paní? A nechala vzkaz?
Je to všechno?
Kdo...?
Neřekl jméno?
Prosím, můžete mi zopakovat ten vzkaz?
Anne...? Mohla bys mi půjčit auto?
Musím jet do Rennes.
Jsem tak... Nevadí, řeknu ti to později.
Jsem tak šťastná!
Ano, dnes.
Ne, vaše matka tu není.
Volali jí, váš otec měl dopravní nehodu.
Ano, dnes ráno.
Ano, dnes. Snad ne, Ale hned tam jela.
Snad dorazí odpoledne.
Je mi dobře...
Dlouho jsem spal, ale teď je mi dobře.
Prý se o mě postarají.
V té trávě jsem se bál.
Myslel jsem, že umřu.
Kdybych umřel, našli by ten dopis...
...a dali by ho Helene.
Musím to zničit...
Můžete mluvit?
A - ano...
Bolí vás něco?
Bolí vás břicho?
Záda?
Můžete znovu otevřít oči?
Je v bezvědomí?
Řeknu Helen, aby se už nebála sanitek.
Vezou mě... zachraňují mě...
Mluvte se mnou.
Jsem v nemocnici... už se nebojím.
Myslím, že svítí slunce...
...nebo je to déšť?
Ne, svítí slunce.
Slyším lidi na zahradě.
Slyším foukat vítr.
Co jste mu dali? Camphramine.
Na zvýšení tlaku.
Výborně. Děkuji vám.
Můžete ho odvézt na sál.
Co se tady stalo?
Nějaký chlap tu měl nehodu.
Kde je? V nemocnici.
Ve které? V Le Mans.
To světlo vidím čím dál tím líp.
Je to nádhera.
Před chvílí mě to bolelo.
Teď už jen chvíli...
...a jsem z toho venku.
Bolí mě paže.
Mám ještě tolik práce...
Spravit okenici...
...v domě...
...a pak je tu François...
Ale hlavně spálit ten dopis.
Abych nemusel žít sám.
A taky stůl...
...ten oválný stůl...
Ale proč...
Proč... přestaly...
...hrát varhany...
Asi...
...usnul varhaník...
Určitě...
...on...usnul...
...ten varhaník...
Kde je?
Pojďte se mnou.
Tady jsou věci, které byly nalezeny...
Titulky zpracoval: VDM-Paříž